Aldareenské tažení

Dlouhá staleti trvala krutá vláda Safiriona a jeho mocnou rukou zemřelo už tisíce lidí, elfů i trpaslíků. Mnohdy z pouhého rozmaru pro zábavu, jindy z hladu a jindy je nechal prostě jen umřít vyčerpáním. I sami draci se Safiriona obávali a po smrti Taraxiena a Warteriose se mu ani z řad draků neodvážil nikdo postavit. Až do jednoho dne, kdy na severu říše povstal Thorn Aldareen. Po celé zemi hlásal, že v sobě nese moc bohů tak silnou, že dokáže i draka skolit. V lidech vyvolával hrdost a touhu po svobodě a v zemi projednou zase zavládla bojechtivá nálada. Thorn působil natolik sebevědomě, že přesvědčil tisíce lidí v Severní říši, aby se přidali na jeho stranu.Všichni inspirováni hrdinstvím Taraxiena spatřili v Thornovi novou naději a byli ochotni pro něj i zemřít.

A tak se i stalo, že dne 24. Krahstaru roku 28 let př. S., se v Pevnosti draků uskutečnila velká bitva o znovuzrození říše lidí, kde Thorn Aldareen obléhal pevnost několik dní, než vylákali draka Pentose z jeho útrob. Pentos patřil k rodu rubínových draků a byl to jeden z přímých potomků Safiriona, ale pro Thorna nepředstavoval překážku, která by jeho tažení zastavila.

Legenda tvrdí, že Pentosovy plameny spražily polovinu jeho armády, ale Thorna ponechaly nedotčeného a že když přinutil draka přistát a bojovat s Thornem tváří v tvář, probodl ho svým mocným mečem do srdce a Pentos na místě padl. V tu chvíli se však stalo mnohem víc, než jen porážka jednoho z desítek draků, kteří tehdy Aldareen obývali. Toho dne se zlomila pověra, že pouze drak může zabít draka, ačkoli někteří tvrdí, že Thorn byl ve skutečnosti drak, který se za člověka jen vydával. Tak či tak se zpráva o jeho vítězství začala rychle šířit zemí a všechny národy světa získali odhodlání a kuráž proti drakům povstát. Thorn pokračoval ve svém tažení na východ, poráželi jednoho draka za druhým a měl jediný cíl - Safiriona.

Na jihozápadu země se mezitím v Jizerce zformovala druhá fronta pod vedením Arameana Naureliena, jezerního elfa a čaroděje, který po vzoru Thorna zformoval svůj lid aby uctil památku Warteriose a postupně dobyli zpět svá území - Jezerní kraj a Hartovu zemi, tehdy jednotné údolí Tavarilských lesů. Podobně jako Thorna, i Arameana plameny draků ponechaly vždy nedotčeného. Když dorazil Thorn se svou armádou na jih, uzavřeli s Arameanem mír a v místě dnes nazývánem Thornovo údolí se dohodli, že společně sesadí Safiriona z trůnu. Vyrazili tedy na západ dál přes Dračí hřbet. Armenská brána tehdy ještě nebyla postavena a museli tak zdolat kilometry vysoké pohoří. Když Safirion viděl, že polovinu své říše už ztratil, vyslal armádu draků aby rozpustili poslední zbytky Thornova tažení. V horách nebyli schopni s draky příliš dobře bojovat a většina z nich tehdy zahynula. Přežilo jen několik tisíc a když už to vypadalo, že padne i poslední z nich, na pomoc jim přišli trpaslíci z hor. Ukázali jim tajný vchod do svých horských síní i do míst, kde podle legendy byl probuzen první drak. Bezpečně tak překročili pohoří dračího hřbetu a ocitli se na severu Armenie.

Mezitím na severu Vael'Thornos ve městě Vael'Khan, tehdejším Jasulu, povstalo třetí tažení pod vedením válečníka Verise Khana. Ten přivedl do města zprávy o tažení Thorna a Arameana, o tom, že dobyli zpět celý západ a přes dračí hřbet nyní míří do jejich země a musí jim vyrazit na pomoc. Postupně dobývali města Thornosu zpět pod svou nadvládu, na jejich stranu se připojili také píseční elfové z Lothreni, ale Safirion se všem jen arogantně vysmíval. Jeho armáda proti Thornovi sice neuspěla, ale to jen proto, že se zbaběle schoval do trpasličích síní, tehdejších dračích slují. Možná, že už skolili desítky draků, ale on věděl, že jeho porazit nemohou. Nedokázal to ani Taraxien ani Warterios a byl si jistý tím, že nikdo mu nemůže ublížit. Naopak se jejich zoufalým počínáním výborně bavil a vyčkával v útrobách své velkolepé pevnosti.

Soudný den se blížil. Thorn dobil zpět i Armenii s pomocí horských elfů z Aegisu a v Len'Maeh se k němu připojila také armáda Verise Khana. Ten den se dodnes traduje jako svátek Svaté trojice. Nikdo nevěděl, kde Thorn, Veris a Aramean přišli k takové moci, že jako jediní v zemi jim dračí oheň nijak neublížil a dodnes nejsou dochovány žádné záznamy, které by tuto prazvláštnost vysvětlovaly. Lidé jim tedy začali přisuzovali moc bohů a pevně věřili, že je vyvedou z nadvlády temného Safiriona. Blížil se soudný den a  velká bitva o Dračí dech byla na spadnutí.